"Därför älskar jag Wagstaff." Var det inte samma tema förra året?
Kom igen, det är sött. "För att Andy går här. För att Ollie går här."
Var finns våra barns projekt?
Där är mr Frond. Vi kan fråga honom var våra barns saker finns.
Försöker han gömma sig? Ms La Bonz, mr Frond är bakom er.
- Det händer varje dag. - Undviker ni oss?
Nej. Jag indviker er.
- Varför är er läpp svettig? - Vad? Nej...
Var finns våra barns projekt? Vi kan inte hitta dem.
De är där.
Ni pekade inte på nåt. När man säger "där" måste man peka på nåt.
Stanna, Frond. Berätta var de finns.
Okej. Era barns uppsatser var lite kreativa.
- Det skulle de väl vara? - För kreativa.
För kreativa? Det låter bra.
De var stötande. Skolinspektören är här-
- och jag är redan på tunn is för att min legitimation inte är giltig här.
Hur hemska kan de vara? Det är barnberättelser.
- Så här hemska. - "Följande berättelse är hemlig."
Om du också älskar Wagstaff måste du få veta sanningen.
Men det som du får veta kan du aldrig glömma bort.
Det började när jag hade lektion.
Inte långt därifrån hade världens största ondska precis anlänt.
Naken!
- Klädmatchning negativ. - Häftiga garn!
Klädmatchning bra nog.
- Håll dig lugn. - Nej!
Håll dig lugn. Du skickade mig från framtiden för att hjälpa dig-
- att avaktivera eleven känd som Louise Belcher.
Vad? Dålig kram!
- Barn kallat Louise Belcher... - Jag är på rast.
Är du en superstark robot från framtiden?
Svara inte på det, det var retoriskt. Jag måste dra.
Lugna dig. Det är jag, Darryl. Följ med mig om du vill leva mer.
- Varför ser du ut så? - För att jag är från framtiden.
Har de inga rakhyvlar i framtiden? Den mustaschen är inte okej.
- Tycker du inte att den är cool? - Nej.
Vi blir jagade av en robot som den riktiga Frond byggde i framtiden.
Det fattar jag redan. Jag antog att det här skulle hända nån gång.
Fort. In hit.
Jag duckar för två. Hej, Louise. Hej, konstiga, framtida Darryl.
- Vad har jag gjort mot honom? - Det hände när du slutade åttan.
Browniestol-överraskningen. Jag gjorde det verkligen.
Från den dagen var Frond aldrig den samma.
Han slutade och låste in sig i källaren-
- där han jobbade dag och natt på en tidsmaskin och en robot.
Jag jobbar också på en tidsmaskin och vi besöker samma forum.
- Använde du din tidsmaskin? - Nej, hans. Min startar bränder.
Reste du tillbaka i tiden bara för att säga det här?
Tog du inte med några vapen? Bara exposition och en mustasch?
Om jag hade några vapen skulle jag använda dem på dig.
Men det har du inte. Jag vill bara förtydliga det.
Där är han.
Här kommer den svettiga Belchermage-specialaren!
- Vad? Det var roligt. - Vi måste springa.
Ta tag i repet.
Spring, Gene.
Jag vet att vi flyr från mr Frond, men lite lunch skulle sitta fint.
Några bitar fläsk är nyttigt.
Nån kanske tappar lite mat. Kom igen, stuvad majs.
- Får jag sitta med er? - Okej, då.
- Jag har ingen bra dag. - Inte jag heller.
Jag klarar mig. Jag tog med fel bok till skolan.
Mr Frond, du har tränat hårt!
- Vi behöver mer stuvad majs. - Det är ju det jag säger.
- Spring till köket. - Jag ska avaktivera er alla.
- Mr Frond, er hud åkte av. - Vi gjorde ett krya på dig-kort.
Det är ett bananskal.
- Köket är så skinande! - Här borta, Gene!
Hör du, Frond. Nu käkar vi lunch.
Äntligen händer nåt kul i skolan. Barnen: ett - framtida Frond: noll.
Så nu är vi här och lever gömda i Mexiko-
- eller nånstans, där vi väntar på att de ska hitta oss.
Jag ska ta en tupplur under en varm tortilla.
Då blir det en mjöltupplur.
För tortillas är gjorda av mjöl. Han är under en tortilla.
Om du läser det här... Jag pratar inte med er, jag skriver.
- Jag kan höra det. - Jag lyssnar om det låter bra.
Jag försöker sova under en tortilla.
Jag är trött på att vara på den här stranden med er!
Gå lite längre ner på stranden, då. Och vi är förresten i Belize.
- Det står så på min hatt. - Vi köpte dem på en loppis.
Ja, men det var i närheten.
"Om du läser det här, finns det fortfarande en underbar chans"-
- "att alla kommer tro att mr Frond bajsade på sig."
Den var bra. Några av referenserna var lite... Men ändå.
Jag förstår att jag inte når fram till er. Titta på det här.
Du får läsa nu, Bobby. Jag vill bara lyssna på historien.
Jag vill bara blunda och lyssna. Läs den högt.
"De Begåvades Pruttskola. Det var lunchrast på Pruttskolan."
Den coolaste skolan i världen. Alla dansade till min sång.
Vill du klara gasklassen? Då måste du släppa dig
Men kuratorn mr Frond bestämde sig för att förstöra för alla.
Jag vet att det här är de Begåvades Pruttskola-
- men det är ingen plats för sång och dans.
Fin sång, Moz-fjärt.
Det var inte jag. Jag pruttade inte.
Vänta bara tills ni hör nästa pruttljud.
Jag har jobbat på det hela året. Det kommer att blåsa bort taket.
Ge mig den. Ge mig.
Tills du kan uppföra dig konfiskerar jag din keyboard.
Den hamnar på mitt kontor. Eller nånstans som ni inte känner till.
Nej! Jag följer bara efter honom och tar reda på var.
Mr Frond spelar nog på den. Och den gillar det nog.
Du får inte tillbaka keyboarden innan du kan uppföra dig bättre.
Eller så får vi tillbaka den genom att bete oss ännu värre.
Jag lyssnar på musik och det gör mig väldigt nyfiken på sex.
Nej, ingen nyfikenhet i korridoren.
- Jag behöver mitt dyrkset. - Nej, jag har mitt här.
- Vi behöver högtalaren. - De har redan pratat idag.
Jody fyllde år och insamlingen av burkmat går jättebra.
Det är inte allt. Jag har ett särskilt tillkännagivande.
Och vänd.
Det ligger en DVD med Brendan Fraser i en buske utanför.
Min, min, min!
- Kom ut genast! - Inte jag, men det här ska ut.
När skolan har tagit vinden ur dina segel
Kom ihåg att det är coolt att använda vinden i rumpan
Prutt, prutt, prutt, prutt
Varje prutt är ett konstverk Oavsett början eller slut
- Pruttar släpper dig fri - Det är gasen i rumpan
Det är brummet i baken Det är lasten du bär
Allt luft från din stuss Kom och släpp den fri
För pruttar är frihet
- Vad vill vi göra? - Prutta!
- Öppna hela rumpan - Det här säger rumpan
Nu kör vi... Prutt!
Det är gasen i rumpan Fjärten i stjärten
Det är brummet i baken Det är lasten du bär
Allt luft från din stuss Kom och släpp den fri
För pruttar är frihet
För pruttar släpper dig fri
Slut.
- Gråter du? - Hans pruttar släppte dem fria.
Han vill förstöra skolan med pruttar.
Det var nog upp till läsaren att bestämma om skolan förstördes.
- Det var fortfarande äckligt. - Det var vackert.
Och på tal om äckligt.
"Tina Belchers erotiska fiktion presenterar:"
"Därför älskar jag Wagstaff: en skrämmande saga."
Jag heter Tina Belcher och älskar Wagstaff, så jag blev sheriff.
Jag menar korridorvakt, men det är en slags sheriff.
Nåt stämde inte den där morgonen. Jag kände det i benen.
I båda armarna och benen. I alla mina ben.
Tammy, du är sen. Jag måste skriva upp dig om du inte har en lapp.
Var inte en sån skvallerbytta.
Förlåt, Tammy, men jag... Hallå.
Ursäkta, men har ni tillstånd att vara här? Eller att vara långa?
Tack, Tina. Du är så lättlurad.
- Kom tillbaka, Tammy. - Nej.
Hon är inte trevlig. Vi har tillstånd.
Vi ska få vår sportkille-spruta.
Sportkillars hälsa är den viktigaste hälsan. Lycka till.
Jag hoppas att vi ses på peppmötet idag.
Inte om jag hoppas att vi ses där först.
Swish. Bara rumpor.
Sportkillen måste verkligen ha mått illa.
Jag borde ge mig av. Mötet peppar inte sig själv.
Kom in. Är alla redo?
Basketboll! Basketboll!
Här kommer kvartsfinalsvinnarna i distriktet, Wagstaff Whalers!
Det var konstigt.
Sluta ät min axel. Nu kan jag inte ha på mig linnen, dumma zombie.
Zombier anfaller skolan och jag gav ett linne till Tammy i present.
Sportkille-vaccinet måste ha förvandlat spelarna till zombier.
Vi ville så gärna bota sportklåda men vi borde kanske inte göra det.
Den här vägen.
Vi är säkra i lärarrummet. Det är den enda dörren som går att låsa.
Man kan röka där också, om nån känner sig stressad.
Nej, den är låst. Är det nån där inne?
Mr Frond, ni måste släppa in oss. Zombierna är bakom oss.
Jag skulle gärna göra det, men den vill inte röra sig ur fläcken.
- Öppna dörren, mr Frond. - Nej.
Ni kan inte lämna oss här ute. Dörren gjorde illa mina knogar.
Jag måste hålla mig säker, så att jag kan leda dem som överlever.
- Det är logiskt. - Mr Frond, det finns...
Stanna kvar där inne i säkerhet. Du är så viktig. Vi klarar oss.
Ja, jag tror att det...
Jag undrar om hon känner hans sorg.
- Åh, nej. - Vi har problem.
- Vi är omringade. - Kasta Gene till dem.
Jag ska bajsa på mig för att inte bli lika aptitretande.
Vi kan spotta på dem. Det gör min styvmor när jag ser henne på toan.
- Bra idé, Zeke. - Spotta på dem!
Kom igen, gör det. Stora loskor.
Usch, Zeke.
De blir hänförda av ditt slängande. Fortsätt, tjejen.
Det funkar. De tror att du flörtar med dem.
Säg nåt fint om deras ögon.
- Jag förlorar dem. - Kom igen, flörta mer.
Okej. Backa, allihop.
Nej, Tina!
Vi är säkra nu. De äter mig ur handen, istället för att äta handen.
Alla tjejer gillar sportfånar.
Kom igen, vi går nånstans där alla 16 kan vara ensamma.
- Hon var aldrig min, eller hur? - Vem? Åh, Tina.
Det var inte lätt att dejta 15 zombier.
- Jo, det var det. - Tack, zombiepojkvänner.
"Snart visste jag inte var vi skiljdes åt."
"Rumpor. Jag älskar rumpor."
Jag tror att det räcker. Det blev konstigt.
Ni förstår nog varför jag inte kunde visa den här.
Ni gör en ganska stor grej av ingenting.
Det är bara några barnberättelser. Kom igen.
- Men... - Vad?
Varför tycker de inte om mig?
Jag är skurken i alla berättelserna.
- Gråt inte, mr Frond. - Jag gråter inte.
Ni var inte så hemsk i Tinas berättelse.
Jag var en ynkrygg! Jag låste in mig när barnen blev uppätna!
- Vad? Säg det igen. - Jag låste...
...in mig själv i ett rum när barnen blev uppätna!
Frond, ni är ingen skurk. Ni är bara...
Ni är komplicerad. Och väldigt stel.
- Men ni tog inte Genes keyboard. - Jo, jag har den här.
Slappna av lite. Prata med barnen och relatera till dem på deras nivå.
Okej. Typ chicken nuggets och mejl.
Tja, ni... Ni kommer på nåt så småningom.
- Jag borde umgås mer med dem. - Ja, eller motsatsen.
Tack, Bob och Linda. Jag tror att vi nådde ett viktigt genombrott idag.
Ge mig en kram som avslutning. Det känns bra.
- Ska ni sätta fram deras projekt? - Absolut inte.
- Linda, titta. - Vad?
- Herregud. - Hon satte dit honom.
Det är dags för mig att hålla tal framför alla elever.
Nu får jag visa skolinspektören mina bästa sida.
- Det är er kväll ikväll. - Tack, familjen Belcher.
Herregud, hämta din handväska. Och Genes keyboard.
Nu går vi.
- Jag är redo för pastabalen. - Du är jättevacker.
Det hände. Jag kände det. Browniestol-överraskningen.
- Det var inget, Tina. Inget alls. - Vad hände?
Vad sa du? Browniestol-forskning?
- Nej, browniestol-överraskning. - Jaha. Vad är det?
Man lägger en brownie på en stol och sen går man därifrån.
Hur blir en brownie överraskad? Varför spelar du ett spratt på den?
Nån sätter sig utan att titta och får brownie på rumpan.
Det låter inte så bra när man säger det högt.
Det ser ut som att nån satte sig i en hög med bajs på stolen.
Det är ett jättebra men ovanligt spratt.
Vad hände?
Text: Elisabet Landgren www.sdimedia.com